![](https://kofe.hu/parola/wp-content/uploads/2024/07/24_2_03_03.jpg)
Közösségi kapacitások felismerése és hasznosítása – módszertan civil szervezetek számára
2024/2
Az Ökotárs Alapítvány, az Autonómia Alapítvány, a Kárpátok Alapítvány-Magyarország és a Közösségfejlesztők Egyesülete által alkotott konzorcium Közös Értékeink néven támogatási programot indított az Európai Unió „Polgárok, egyenlőség, jogok és értékek” (CERV) kiírása keretében. Jelen írás összefoglalja a program keretében megvalósítandó közösségi kapacitásfejlesztési folyamat lépéseit és módszereit. A módszertanhoz hozzátett: Bereczky Béla, Dudok Dávid, Halmai Gáborné, Kovács Edit.
Keretek
A program célja az állampolgári cselekvőképesség erősítése, azaz, hogy Magyarországon mindenki részt vehessen saját élete alakításában, beleszólhasson közös ügyeinkbe és élhessen az őt megillető jogokkal – függetlenül attól, hogy hol született, hogyan gondolkodik, milyen körülmények között él. E célt szolgálják a program keretében meghirdetett pályázati felhívások. Összetartó és cselekvő civil közösségeket támogatnak, amelyek tagjai munkájuk során új partnerségeket alakítanak, fejlődnek szervezetként, bővítik módszertani tudásukat, miközben konkrét projekteket, kampányokat is megvalósítanak a fenti célokért.
A konzorcium, ismerve a magyarországi civil szervezetek állapotát, elkötelezett abban, hogy a pályázatot megvalósító szervezetek működésében is történjen változás: foglalkozzanak magukkal is, ismerjék meg a közösség kapacitásait, és ismerjék fel azt, hogy az milyen hatással tud lenni a szervezetükre, valamint gondolkodjanak stratégikusan, és fektessenek be a saját szervezetük kapacitásának fejlesztésébe is. A Közös Értékeink Program e célokat szolgáló elemét nevezzük közösségi kapacitásfejlesztésnek, amelynek megvalósítója a Közösségfejlesztők Egyesülete.
A kapacitásfejlesztő programokat – abból a szempontból, hogy azok célja hosszabb távú változások elérése – több tényező is befolyásolhatja. Ezek között olyanokat találunk, mint a
- hiányzó folyamatok és struktúrák: az eredményességet gyakran gátolhatja a szervezetek tudatos belső építkezésének hiánya vagy hatékonysági problémái.
- Idő- és erőforrás hiány: a hosszú távú változás elérése időigényes folyamat, és sok erőforrást igényel a szervezetek részéről. A résztvevő szervezetek gyakran túlterheltek a mindennapi működésükkel és a programokban való részvétellel, ami megnehezíti a tartós változás kialakítását.
- Kommunikáció és partnerség: a sikeres kapacitásfejlesztő programok alapját a jó kommunikáció és partnerség jelenti a támogató és a támogatott szervezet között. Ha a felek nem érzik magukat biztonságban, vagy nem értik egymás igényeit, az hosszú távon akadályozhatja a program sikerét.
- Fenntarthatóság és finanszírozás: jellemzően nincsenek hosszú távú források, amelyek folyamatok végig viteléhez adnának garanciát, ami jelentős bizonytalanságot okoz a szervezetekben és a folyamatokban, emellett a létbizonytalanság idővel aláássa a kreativitást, és gyengíti a jövőbe vetett bizalmat.
A KÉP keretében megvalósuló kapacitásfejlesztési folyamat elemei és módszerei – többek között – a fentiekre figyelemmel kerültek kialakításra. Ezért is központi szempont, hogy a kapacitásfejlesztési folyamat lehetőséget teremtsen a szervezeteknek a belső folyamataik és struktúráik felülvizsgálatára és fejlesztésére. A programok tervezése során figyelembe kellett venni továbbá a részt vevő szervezetek kapacitását és erőforrásait. A megvalósítás során pedig rugalmasan kell kezelni az időkereteket, hogy lehetőséget adjon a szervezeteknek a változás fokozatos bevezetésére és megtartására. Emellett a szervezetek számára támogatást kell nyújtani a kapacitás bővítéshez, beleértve a mentorálást, képzéseket és erőforrások hozzáférhetőségét.
Fontos hangsúlyozni, hogy minden szervezet és program más, és az egyedi helyzetekre való rugalmas alkalmazkodás elengedhetetlen a hosszú távú változás eléréséhez. A folyamatos tanulás, az eredmények értékelése és a tudatos fejlesztés segít a programok hatékonyságának javításában, és a tartós változás elérése felé visz. Ezért tartjuk fontosnak, hogy a pályázati programjaik megvalósítása során a szervezetek ne csak azokra az emberekre hassanak, akiknek a projektjük szól, hanem az eredmények váljanak a szervezetek életének szerves részévé. Ezzel járuljanak hozzá ahhoz, hogy a szervezetük is erősebbé, ellenállóbbá váljon, továbbá az erőforrások szélesebb körét lássák és használják fel működésük során.
A Közös Értékeink Program nem teszi kötelezővé azt, hogy a szervezetek a közösségi kapacitásaikkal foglalkozzanak, vagyis a Közösségfejlesztők Egyesületével működjenek együtt. Az azonban elvárás, hogy minden támogatott szervezet foglalkozzon a kapacitásaival, annak fejlesztésével úgy, ahogyan azt ők gondolják és azzal a területtel, amelyben leginkább szeretnének változást.
Alapfogalmak
Sokféleképpen ragadhatjuk meg a kapacitásfejlesztést, annak szervezeti és közösségi mivoltát. Ahhoz, hogy értsük és el tudjuk helyezni a kapacitásfejlesztések körében a közösségi kapacitásfejlesztést, szükség van arra, hogy néhány fogalmat tisztázzunk. Mit is értünk erőforrás, kapacitás, kapacitásfejlesztés, közösségi kapacitás és közösségi kapacitásfejlesztés alatt?
Az erőforrások a szervezet valamely céljának elérését, megvalósítását lehetővé tevő, illetve elősegítő javak. Felosztásukra, csoportosításukra számos modell került már kidolgozásra, a mi esetünkben az emberi, tárgyi/fizikai, természeti, pénzbeli, immateriális és társadalmi/közösségi a leginkább megfelelő felosztás.
A kapacitás egy immateriális (nem anyagi jellegű) erőforrás: a szervezet azon képességeinek összességére utal, amellyel a kívánt eredményeket eléri.
A kapacitásfejlesztés a szervezet teljesítőképességének javítására törekszik, arra, hogy minél eredményesebben, illetve hatékonyabban érje el a céljait. A kapacitásfejlesztés nem egyszeri, hanem folyamat jellegű beavatkozás, amely
- a változást az egyének, illetve a szervezet belső erőforrásaiból indítja,
- valamennyi érdekelt felet bevonja (a szervezeten és a közösségen keresztül),
- túlmutat az emberi erőforrás kapacitásának javításán, kiterjed a szervezeti, intézményi és társadalmi környezettel való összefüggésekre is, továbbá szükséges, hogy legyenek rövid és hosszú távú eredményei és
- méri az akadályokat, az előrehaladást és az eredményeket.
A közösségi kapacitás a szervezet arra való hajlandósága és képessége, hogy közösségi alapon működjön. Közösségi működésmód alatt pedig azt értjük, amikor a szervezet
- valamilyen közösségi, szakmai vagy egyéb viszonyrendszerbe (környezetbe) ágyazottan működik, azaz nem izolálja magát és küzd magányos farkasként a világ ellen,
- e viszonyrendszer tagjaival egyenrangú, partneri viszonyra törekszik, és akként működik,
- a tevékenységeinek meghatározásába, megvalósításába és értékelésébe az érintettek minél szélesebb körét bevonja és véleményüket, javaslataikat komolyan is veszi,
- ismeri a környezetében (viszonyrendszerében), illetve az érintetti körében fellelhető erőforrásokat és működése során épít ezekre.
A közösségi kapacitásfejlesztés egy adott szervezet közösségi kapacitásainak fejlesztési folyamata. Az erőforrásokra fókuszál és azt vizsgálja, hogy rendelkezik-e a különböző erőforrásokkal a szervezet vagy sem, és ha rendelkezik, akkor használja és kihasználja-e azokat. A fejlesztési folyamat célja felismertetni azokat a tudásokat és kapcsolatokat, amelyekre építhet a szervezet. Közben rámutatni arra is, hogy a tervei, céljai megvalósításához mit kell megtanulnia, merre kell nyitnia ahhoz, hogy a vágyott célt elérje.
A közösségi kapacitásfejlesztés folyamata
A folyamat lépései
A Közös Értékeink Programban a Közösségfejlesztők Egyesülete ahhoz biztosít szakmai támogatást, hogy a pályázati forrást elnyert szervezetek saját közösségi kapacitása is megerősödjön, azaz minél jobban megismerjék annak összetevőit a szervezetek, és minél jobban merjenek rájuk támaszkodni. E szakmai támogató folyamat elemei a következők:
SZERVEZETI TÜKÖR
A szervezeti kapacitásokat felmérő kérdőív és annak eredményeinek összefoglalása az ún. szervezeti tükörben.
SZERVEZETI DIAGNÓZIS
A szervezeti tükörre építve egy mélyebb, elemző folyamat eredményeként készül el a szervezetek diagnózisa.
KAPACITÁSFEJLESZTÉSI TÉRKÉP ÉS CSELEKVÉSI TERV
A tükör és a diagnózis alapján a szervezetek meghatározzák a változást, amelyet szeretnének elérni a működésükben. A kiindulási pontok és az elérendő helyzetek összefoglalásaként ún. kapacitásfejlesztési térkép készül. Majd meghatározzák a szervezetek a cselekvési lépéseket, vagyis elkészül a cselekvési terv.
SZAKMAI MŰHELYEK
Szakmai műhelynapok, amelyek keretében
- egyrészt a szervezeti tükör alkalmazásához, továbbá a diagnózis, a kapacitásfejlesztési térkép és cselekvési terv elkészítéséhez kapnak támogatást a szervezetek,
- a szervezeti tükrök és az azt követő közös munka alapján a legtöbb szervezet számára értékesként meghatározott témákban kerülnek megvalósításra
Amint már a fentiekben írtuk, a kapacitásfejlesztés egy hosszú távú folyamat, amelynek sikeréhez számos szereplő bevonása, elkötelezése és együttműködése szükséges. Ebből eredően feltételezhető, hogy a meghatározásra kerülő fejlesztési lépések között lesznek olyanok, amelyek eléréséhez a fentiek szerinti műhelynapoknál több munícióra, szakmai támogatásra lesz szükség. Ilyen esetekben egyedileg keressük meg azt a módot, ahogyan válasz adható a meghatározott fejlesztési igényekre és szükségletekre.
A folyamat szakmai módszertani eszközei
Szervezeti kapacitások kérdőív
A “Szervezeti kapacitások kérdőívet” a Közösségfejlesztők Egyesülete fejlesztette ki azzal a céllal, hogy a szervezetek “kiindulási” helyzetét, állapotát láthassuk mi is és maguk a szervezetek is.
A Szervezeti kapacitások kérdőív kialakításánál a közösségi kapacitás fentiek szerinti meghatározását vettük alapul, és a szervezetek közösségi működése szempontjából fontos területeket és jellemzőket tartalmazza. Így alakult ki 5 terület:
- a belső kapcsolatok,
- a külső kapcsolatok,
- a tanulás,
- a befolyás és
- tudatos építkezés megjelölései.
A kérdőív hatodik területe a pénzügyi önállóság. Amely kapcsolódik egyrészt a közösségi kapacitásokhoz, hisz’ az, hogy a szervezetek honnan fogadnak el támogatást, hogy milyen jellegű forrásokból áll össze a bevételi oldaluk, mennyire csak a pályázatokra építenek, vagy jelen van a közösségi finanszírozás is, megmutatja a közösségi működés megjelenését a pénzügyi területen is. Van azonban egy másik szempont is, amiért bekerült a vizsgált területek közé a pénzügyi önállóság is: a legtöbb szervezet kardinális szempontnak tartja azt, hogy rendelkezik-e megfelelő mennyiségű pénzzel, és ezt pénzügyi kérdésnek tekinti, nem a közösségből, annak erejéből és kapacitásából indul ki. Ez a két területe a szervezetnek sokkal szorosabban függ össze, mint az elsőre látszik. Elengedhetetlennek tartottuk, hogy tematikusabban is foglalkozzunk ezzel a területtel is, hisz’ ha kimarad, tűnhetett volna úgy, hogy pont azt a kérdést hagyjuk ki, amelyet sokan tartanak fontosnak.
A kérdőív területeit az alábbi ábrában foglaltuk össze.
Az egyes területek esetében 6-6 állítást fogalmaztunk meg. A kérdőívünk összeállítása során megkérdeztük a támogatott szervezeteket arról is: van-e olyan szervezeti tulajdonság, amelyben fejlődni szeretnének, de ez a 6×6=36 állítás nem fedi le azt. És ha igen, akkor a szervezeteknek lehetőségük volt +1 állítás megfogalmazására. Ez utóbbi esetben 36+1=37 állítást értékelhettek a kitöltők.
A kitöltők körét a támogatott szervezetek határozták meg, amelyek vezetőitől azt kértük: nevezzenek meg legalább három és legfeljebb hét, a szervezet tekintetében meghatározó személyt (pl. kurátorokat, stábtagokat, alapítókat, felügyelő bizottsági tagokat, önkénteseket, támogatókat stb.), akiktől visszajelzéseket kérhetünk azokról a területekről, amelyeken hatni szeretnénk közös szakmai munkánkkal. Ezt követően juttattuk el a kérdőívet az ajánlott emberekhez, és arra kértük őket, hogy csekély mérlegelést követően a saját, személyes tapasztalataik alapján 1-10 közötti skálán jelezzék, mennyire értenek egyet az egyes állításokkal az adott szervezetre vonatkozóan.
A szervezeti tükör
A “Szervezeti tükör” a Szervezeti kapacitások kérdőív feldolgozásának eredménye, amely azt az állapotot tükrözi, amit a kitöltés pillanatában gondoltak és éreztek a kitöltők, ahogyan akkor vélekedtek a szervezetről. A beérkezett válaszokat összesítettük, szervezetek és kérdéscsoportok szerint rendszereztük, majd indexképzési technikával[1] 5 kategóriát hoztunk létre:
- a fejlődés gátja lehet,
- erős befektetéssel fejleszthető,
- alapvetően rendben van,
- jól működik, érdemes rá vigyázni,
- kiváló, építeni lehet rá.
A kategória elnevezések mögötti szakmai megfontolások egyike, hogy azok semlegesek legyenek abból a szempontból, hogy ne fogalmazzanak meg fejlesztési szükségletet.
Az így elkészült tükröket visszajuttattuk a szervezeteknek, akiket arra kértünk, hogy osszák tovább, első körben a kérdőívet kitöltőkkel, és gyűjtsék be a reakcióikat. Szakmai műhely keretei között a szervezetek képviselőivel közösen értelmeztük a tükrök felépítését, a feldolgozás módszertanát. Itt került sor a tükörrel történő munka további lépéseinek meghatározására is.
A diagnózis
A Közös Értékeink Programban a diagnózis a szervezetek olyan szintű elemzését, értékelését jelenti, amely kitér a felmerülő problémák meghatározására és a beavatkozási területek kijelölésére.
A diagnózis felállításának kiindulását a szervezeti tükör adja oly módon, hogy az abban szereplő értékek validálásra kerülnek, vagyis bizonyítást nyernek, vagy megcáfolják azokat. Az első lépés mindenképp az, hogy a szervezetek minőségi időt fordítsanak a tükör megismerésére. Majd mérlegeljék a helyzetüket, az elérendő céljaikat, a vágyott jövőképet, és ennek megfelelően közösen határozzák meg a területet, vagy területeket, amelyekkel foglalkozni szeretnének.
Ahhoz, hogy a szervezet meghatározza azt a területet, amellyel foglalkozni szeretne (vagy amellyel foglalkozni kell) a tükörben szereplő eredmények mellett jó, ha figyelembe veszi a szervezet küldetését, céljait és jövőképét, a szervezeti kultúrát és a szervezet típusát is.
A fentiekben többször hangsúlyoztuk: a közösségi kapacitásfejlesztés egy hosszú távú folyamat. Ennek megvalósításához szükség van egy csapat felállítására, akik gondolkodnak a folyamatról, megtervezik azt, és figyelnek a megvalósítására is. A csapat kiinduló emberei lehetnek a kérdőívet kitöltők, a további emberek pedig azok, akiknek a véleménye és tudása meghatározó a szervezetben, vagy még nem az, de fontos, hogy azzá váljon.
A diagnózis kiinduló információit a szervezeti tükör adja. A fentiek szerinti csapat első feladat pedig az, hogy az abban szereplő állításokat validálja. Ehhez mi az ún. történetgyűjtést javasoljuk. Azaz, hogy
- tekintsen rá a szervezet, pontosabban a kapacitásfejlesztési folyamatban részt vevők csapata a szervezeti tükör egy-egy eredményére,
- vitassa meg, hogy az adott eredményt (pontszámot) valósnak tartja-e avagy nem, és
- érvként konkrét történeteket hozzon bizonyítékként.
A történetek a tükörben szereplő válaszokhoz, pontszámokhoz hozzáteszik a miért kérdésre adott választ. Az elhangzott történeteknek megkeressük a közös pontjait, majd ezeket ellátjuk kulcsszavakkal, amelyek kiindulásul szolgálhatnak a fejlesztendő terület kiválasztásában.
A tükör validálását követően megfogalmazásra kerül a szervezet diagnózisa, amely kijelöli a közösségi kapacitásfejlesztés azon területét, amellyel a szervezet foglalkozni szeretne, vagy amellyel foglalkoznia kell. A kapacitásfejlesztési folyamat több pontján megmutatkozhat az a terület, amelyben fontos lenne a változás, de azt, hogy ez mikor tudatosodik a szervezetben, sokféle dolog befolyásolja. A felismerést követő lépés a választás, a döntés a fejlesztendő területről, területekről. Azaz, hogy a – vélhetően – számos fejlesztési szükséglet közül melyikre, melyekre koncentrál a szervezet.
A cselekvési terv
A diagnózis megfogalmazását követően kiválasztásra kerül az a terület, vagy kiválasztásra kerülnek azok a területek, amelyekkel a szervezet foglalkozni szeretne. Ezt követően határozzák meg, hogy a kiválasztott területen milyen változást is szeretne a szervezet elérni, és hogy a vágyott cél elérése érdekében milyen lépéseket kell megtenni. Fontos, hogy a cselekvési lépéseket tovább bontsák, részletezzék a változást tervezők, vagyis gondolják végig a “mit” kérdés mellett a “hogyan” kérdést is, illetve kerüljenek a lépések mellé időkeretek és felelősök is.
A műhelyek
A szervezet jelenlegi állapotának feltárása (szervezeti kapacitások kérdőív, szervezeti tükör, szervezeti diagnózis), a fejlesztendő irányok kijelölése, a változások megtervezése és a hozzá vezető lépések megvalósításának támogatásán túl a Közösségfejlesztők Egyesülete szakmai műhelyeket is szervez a támogatott szervezetek számára. Ezeknek a műhelyeknek a tartalma, a témák kiválasztása több csatornán keresztül zajlott. Amik forrásul szolgáltak: a szervezeti tükrök, a megvalósult szakmai műhelyek eredményei, a szervezetek képviselői által meghatározott témák, szakmai területek, amelyekről többet szeretnének tudni, vagy amelyben hiányosságokat tapasztalnak.
Ezek a műhelyek kiegészítő tudásokat adnak azon szervezeteknek, akik a közösségi kapacitásfejlesztéssel a Közösségfejlesztők Egyesülete által kidolgozott módszertan mentén dolgoznak, de hasznos információkkal szolgál azon szervezetek számára is, akik nem vágnak bele a közösségi kapacitásfejlesztésbe.
Összegzés
A közös munkával kialakított módszertan többféle módon segítheti a szervezeteket.
- Hozzájárul ahhoz, hogy a folyamatos munka, a projektek megvalósítása mellett a szervezetről, annak aktuális állapotáról, erősségeiről és tartalékairól is képet kapjanak és ez inspirálja őket.
- Maga a közösségi kapacitásfejlesztési folyamat segíti a bevonást, bevonódást a szervezet életébe a tagok és a környezet részéről is.
- Segíti a stratégiai szemlélet erősödését.
- Közösen gondolkodva és tervezve támogatja az optimális munkamegosztást, felelősségvállalást a szervezetben és a partnerségek alakulását a tágabb környezetükben.
A fentiek miatt közösségi kapacitásfejlesztést segítő módszertanunkat szélesebb körben is jó szívvel ajánljuk majd minden olyan szervezetnek, akik hosszú távon is szeretnék megerősíteni a közösségüket, programokat és projekteket hatékonyan bonyolítva továbblépni vállalt céljaik küldetésük megvalósításában.
Szerzők:
Beke Márton, művelődésszervező, okleveles ifjúsági szakértő, az ELTE közösségi és civil tanulmányok MA képzésének hallgatója. Részt vett több ifjúság-, vidék- és közösségfejlesztési célú támogatási program kidolgozásában, vezette a kulturális törvény megújítási folyamatát. Számos település közösségfejlesztési, közösségi tervezési, ifjúsági, illetve kulturális stratégiaalkotási folyamatát vezette. A Győrben működő Torula Művésztér vezetője, a Közösség-Tér-Település program ötletgazdája és társalapítója, a Közösségfejlesztők Egyesülete választmányának tagja.
Molnár Aranka közösségfejlesztő. Vezetett több települési és térségi közösségfejlesztési folyamatot. Fő területe a közösségi tanulás, a közösségi munka szegénységben élő közösségekkel. A Közösségfejlesztők Egyesületének választmányi tagja, az egyesület új kísérleti programjainak meghatározó szereplője.
Oláh Roland – Eredetileg szociális munkás, sokat foglalkozik a mélyszegénységben élőkkel, az ifjúsággal, néhány éve erőteljesebben a közösségfejlesztés felé fordult. Két éve tagja a KÖFE választmányának, egyébként a Ferencvárosi Közösségi Alapítvány támogatásosztási felelőse.
Végjegyzetek:
[1] A 1-10 fokozatú skála 1-5 fokozatúvá való indexálásának célja az volt, hogy “széthúzzuk” a válaszokat. Amire azért volt szükség, mert – az önkitöltős kérdőívekre jellemző módon – a válaszok felfelé torzítottak és az 1-10-es skála felső harmadában sűrűsödtek.